I tidigare avsni
Du släppte in en demon i ditt sinne.
Ondska lämnar spår.
Varje tanke du har och varje beslut är besudlat.
Du hade rätt. Synerna är ingen gåva.
De är en förbannelse.
- Min lilla kyrkomus. - Marcus? Vad är det här?
Fråga vad som hände i klostret för 20 år sen.
Andy!
- Jag håller på att förlora förståndet. - De försöker skilja oss åt.
Kämpa emot!
- Men det tillåter vi inte. - Nej.
- Hej. - Har du pratat med honom?
- Var är Russ och Colleen? - Där uppe. Harper drömde en mardröm igen.
- Sa hon nåt? - Inte till dem, men de vet att det är nåt.
Hur är det med Andy?
Tomas och Marcus säger att det tar tid, men han kämpar emot.
Det är goda nyheter, men vi fortsätter att be.
För det har verkligen hjälpt...
Han behöver riktig hjälp. Hur vet du att de inte gör allt värre?
De försöker hjälpa.
Ska vi bara lita på dem? Det har gått tre dagar.
Du kan inte hålla oss här för evigt.
- Jag tar er ifrån ön i morgon bitti. - Va?
- Det kan du inte. - Er säkerhet är viktigare än Andy.
Vad händer då?
Temporära boenden. Jag kan inte lova att ni får bo tillsammans.
- Hur länge? - Tills allt har löst sig.
Vilket skitsnack.
- Andy dödade nån. Vi såg det! - Dämpa dig!
Tror du att polisen bryr sig om att han var besatt av en demon?
En tillrättavisning, så får han vara fosterpappa igen.
Vi flyttar hem igen. Ingen stor grej.
- Låter det troligt? - Nej. Nej, det gör det inte.
Vi flyttar aldrig hem igen.
- Hörde du det? - Jag hörde inget.
- Försvinn. Din hemvist är i ormars nästen. - Ner, och kräla med dem.
Du ser lite sliten ut, Marcus. Åren tynger dig.
Du kanske vill ta en paus.
Vi klarar oss utan dig, inte sant, fader?
- Herren vår härskare kommer hastigt. - En eld framför Honom.
Vi har ju så mycket att diskutera.
Hur länge dröjer det innan han sviker dig?
Som den före.
Du berättade inte om din lilla kyrkomus.
Vad pratar han om?
Det spelar ingen roll.
Du må förleda människor, men inte trotsa Gud. Kom tillbaka, Andy. Kämpa emot!
Förlåt! Andy är inte här.
- Det är Han som driver ut dig. - Det är Han som kastar ut dig.
Det är Han som fördriver dig.
Rör levande, döda och världen med eld!
Du.
Vad är det?
Jag vet inte. Det är bara...
- Hur länge har vi varit här? - Tröttnar du på mig?
Det är omöjligt.
Men förr eller senare måste vi lämna det här rummet.
Ja.
När tiden är rätt.
Låt mig ta hand om allt.
- Hur länge var jag avsvimmad? - Några hundra kilometer.
Hur är det?
- Jag mår bra. - Febern förvärras.
Det betyder att såret är infekterat. Du måste till sjukhus.
Vi måste hitta Marcus och Tomas. Det enda viktiga är att varna dem.
- Följde du med mig för hans skull? - Vad pratar du om?
Demonen i Maria Walters talade till dig med Marcus röst.
- Du känner honom. - Och?
Borde du inte ha nämnt det?
Vi jobbade ihop en tid.
- Ni var vänner. - Jag har inga vänner.
Nu sårar du mina känslor.
Om du var min vän skulle du låta mig köra dig till sjukhus.
Bennett.
Bennett!
Jäklar!
IONA, STORBRITANNIEN - 1999
Så du sover på arbetet? Det är inte professionellt.
Jag har aldrig påstått att jag är professionell.
- Redo? - Ja.
- Aj! - Du har hår som en fårhund.
Kan jag betro dig med en sax? Jag vet vad som finns under doket.
Du hinner fortfarande ändra dig. Avlägg inte dina löften.
Rym. Lev ett vanligt liv.
- Jag kan säga samma sak till dig. - Ja, fast...
Det här livet valde mig, inte tvärt om.
- Du har tur. - Hur menar du?
Du behöver inte undra.
Du är ett redskap för Guds ord.
Makten strömmar genom dig.
Vi andra famlar i mörkret och hoppas att det är verkligt.
- Hur mår vår gäst? - Du vill träffa henne igen, va?
Jag får inte.
Så... Lättskrämd.
Det är väldigt charmigt.
Jag låter aldrig nåt hända min lilla kyrkomus.
Jag skulle döda för en ordentlig kopp kaffe.
- Det här är bara slaskvatten. - Och koffein, så drick upp.
En strid i taget.
- Vi kan inte dölja det här mycket längre. - Jag vet.
Demonen sa att du hade en annan partner. En kyrkomus.
Hon var ingen partner.
Bara en vän.
- Det var längesen. - Vad hände?
Inget hände.
Jag tog ett annat fall. Hon avlade sina löften.
Hon är säkert en tjock, lycklig nunna i närheten av Brighton nu.
Så varför ta upp det?
Det är en demon, Tomas. Den vill ta sig in i ditt sinne.
Du vet så mycket om mig, men jag vet knappt nåt om ditt liv.
Mitt liv är en rad rum, demoner
och kaffe som smakar tjärnvatten.
Det är inte mycket mer än så. Jag lovar.
Nu fortsätter vi arbeta.
Mata honom morgon och kväll. Han tycker om att komma ut och flyga.
Inga problem. Vi kommer att trivas bra ihop. - Inte sant, Morty?
Oroa er inte för mycket.
Jag hade lunginflammation.
Det slog ut mig, men jag överlevde. Det gör Andy också.
- Ja. Tack, Russ. - Han är hemma innan ni vet ordet av.
- Hur går det? - Helt fantastiskt.
- Är den här till skolan? - Andy gav mig den när jag flyttade dit.
Han visste att jag gillade byggnader.
- Idiotiskt. - Varför?
Som om jag skulle gå på college och bli ingenjör.
- Varför inte? Du är smart. - Jag kommer inte att ha tak över huvudet.
- Än mindre pengar till college. - Det tillåter inte Andy.
- Och om Andy dör? - Gumman. Det är bara lunginflammation.
Visst.
Lunginflammation.
V, DU KAN GÖRA DET OMÖJLIGA MÖJLIGT. KRAM ANDY & NIKKI
- Din vän har septisk chock. Vad hände? - Han krossade ett fönster.
Och tejpade magen istället för att åka till sjukhus?
Han gillar inte läkare.
- När kan vi väcka honom? - Faran är inte över än.
Han måste stå under observation några dagar.
- Det har vi inte tid med. - Det är inget att diskutera.
Bara så att du vet: Om vi misstänker misshandel måste vi informera polisen.
Hej, Miriam.
Där är hon. Igen.
Var har du gjort av förklädet?
Och vad skulle fader Marcus säga
om han visste hur ofta du hälsar på?
Ensam. Lömska flicka.
Jag driver ut dig, sedeslöse drake, i det felfria lammets namn
som har nedtrampat huggormen och basilisken
och övervunnit lejonet och draken.
Jag är draken.
Vad är du? Inget.
Darra och fly när vi kallar Herrens namn.
Helige Gud, Herren Sebaot.
Inget särskilt. Inget alls.
Men du har så mycket att bevisa.
Ordet som blev kött befaller dig.
Du vet inte vad det innebär att vara utvald. Att se det han ser.
Jungfruns son befaller dig. Jesus av Nasaret befaller dig.
12 år gammal såg han den Allsmäktiges ansikte.
Det är väl inte rättvist?
Jag kan visa dig, om du är stark nog att klara av det.
Det är väl därför du är här? För att känna det han känner.
- Jag driver ut dig i Hans namn. - Han kanske har rätt om dig.
Du är svag. Harmlös.
Ingenting.
- Jag driver ut dig i Hans namn. - Vill du famla i mörkret resten av livet?
Eller vill du se Guds sanna ansikte?
Jag driver ut dig i Hans namn!
- Jag trodde att du kunde hjälpa honom. - En normal exorcism kan ta veckor.
Ibland månader. Vi har inte den tiden.
- Vad ber du mig om? - Når vi inte Andy kan vi inte rädda honom.
Han kan inte skilja på fantasi och verklighet just nu.
- Han måste minnas vilka han kämpar för. - Nej.
- Vi har inga alternativ. - Ska barnen träffa honom efter det de såg?
Inte alla. Kanske bara ett.
Tror du att Andy skulle vilja det? Att ni använder ett av hans barn som bete?
- Vi förlorar honom, Rose. - Jag gör det.
Verity.
Jag vill inte undra om det fanns nåt jag kunde ha gjort för att hjälpa honom.
Jag ber inte om tillåtelse.
Från nån av er. Jag gör det.
Hej. Jag är på väg till Andy.
Han har visst lunginflammation och barnen bor hos grannarna.
Det stämmer.
Det måste vara allvarligt om man ringer två präster.
Före detta präst.
Vill du ha skjuts?
...har ingen makt över henne.
Herre, skicka hjälp från Din heliga boning. Hör min bön.
Marcus.
Hej. Där är du. Min lilla kyrkomus.
Förlåt mig.
Jag är så ledsen.
Snälla!
Låt mig... Det är mitt fel. Låt den ta mig.
Nu förolämpar du mig.
Jag har aldrig förlorat nån. Jag börjar inte med dig.
Det finns en livad landsortspub nära Warwick.
De har en knubbig gitarrist där.
Det känns som om han knäpper på ens bröstkorg när han spelar.
Vi sticker ett par veckor och dränker oss i cider.
Du trodde att du skulle komma undan med nåt, va?
Du har aldrig brutit dina löften. Inte tekniskt sett.
Hur hade du tänkt avsluta det?
Tänkte du rymma med henne?
Casanova.
Vi ska dansa tills de slänger ut oss.
Och när de slänger ut oss dansar vi i gränden tills solen går upp.
Jag är dig tack skyldig, präst.
Du gjorde henne mogen - bara att plocka.
När du blir trött, Mouse,
tar jag dig på ryggen och dansar hela vägen hem.
- Gud är svartsjuk och girig. - Mouse!
Inte jag.
Låt henne älska dig, fader Marcus.
Min gåva till dig.
Vad har jag gjort?
Förlåt mig!
Vad är det som pågår egentligen, Marcus?
Kan jag göra nåt?
Lita på mig när jag säger att vi gör allt vi kan.
Det gör jag.
Litar på dig.
Men när det här är över, vad det än är ni gör,
ska du och jag öppna en flaska bourbon och ha ett långt samtal.
Så du tror att jag stannar kvar?
Vi behöver inte stanna. Vi kan sätta oss i bilen och ta en tur.
Se var vi landar.
Det låter så... normalt.
- Du får det att låta negativt. - Mitt arbete, då?
Sluta?
Tack, Peter.
För allt.
- Du fixar inte det här. - Ingen fara.
Kom ihåg: Det är demonen som talar. Det är inte din pappa.
- Okej. - Det viktiga är att hålla garden uppe.
Demonen ser in i ditt hjärta och utnyttjar det den finner.
Låt den försöka.
- Hej, Verity. - Hej.
Gå inte för nära.
Hej, Andy.
De sa att jag fick hälsa på.
Hör du mig?
Nej!
Jag behöver säga några saker.
Om du är där inne nånstans. Jag tror det.
Du och Nikki tog er an mig...
...när ingen annan gjorde det.
För... ni trodde på mig.
Trodde på dig?
Stackars Verity fattar fortfarande inte.
Vi var bara ute efter pengarna.
Det är inte sant.
När de hittar din kropp i nån gränd med nålstick i armarna
säger de: Hon hade inte en chans.
För så går det för flickor som ingen vill ha.
Skräp blir skräp.
- Nu räcker det. Jag accepterar det inte. - Jag klarar det.
Verity?
Det är jag. Nikki.
Mamma.
Vill du veta vad jag tänkte...
...när jag klev ner i vattnet?
Jag tänkte:
"Jag slipper i alla fall se den där pissråttan Verity igen."
Det där är inte din mamma.
Det är en demon.
Håll fast vi sanningen och förkasta lögnerna.
Du...
...var en sån besvikelse.
Du måste förkasta demonen.
Du har rätt, Andy.
Jag var en besvikelse.
Jag var dum, ohövlig och självisk.
Jag trodde att om jag drev dig tillräckligt långt,
skulle du sluta leka fosterförälder
och erkänna att du hatade mig.
Precis som alla andra.
Men det gjorde du inte.
Vad jag än gjorde, älskade du mig...
...trodde på mig...
...och kämpade för mig.
Du var en jättebra pappa.
Och jag vill inte ta farväl.
Så du måste kämpa.
Du måste komma tillbaka till oss.
- Verity! - Pappa?
Hör på.
Jag älskar dig så mycket, men du måste gå härifrån.
Jag låter dig inte göra henne illa! - Gå härifrån!
Rose, få ut henne! Få ut henne härifrån!
...Guds vapenrustning, och håll stånd mot djävulen.
Kyrie eleison, Gud, evigheternas konung.
- Allsmäktig. - Där avund och genstridighet råda...
Du.
Du var fantastisk.
Fader. Hon är vaken.
Inga tecken på nedsmittning.
Släpp henne.
- Välkommen tillbaka, mitt barn. - Vem...?
Jag är fader Robert. Vet du var du är?
Förstår du vad som hände din själ och din kropp?
Allt på grund av din nyfikenhet.
- Var är Marcus? - Marcus lyckades inte slutföra exorcismen.
Han åkte för tre veckor sedan.
Det var tur att jag ingrep. Du var nästan förlorad.
Nej! Han skulle inte lämna mig.
Om Gud vill, lär sig både unge fader Marcus och du nåt av detta.
Nästa gång du vill lägga näsan i blöt där den inte hör hemma,
kom ihåg din plats.
Du är Guds brud, mitt barn.
Jag hämtar biljetterna. Vänta i bilen.
- Mår du bra? - Ja.
- När sov du senast? - Jag vet inte.
- Det måste vara ett par dagar sen. - Ja.
- Ska jag ta över? - Och låta dig få allt det roliga?
- Varsågod. - Tack.
Vi missade precis färjan, så vi får vänta. Vill ni ha nåt att äta?
Var är Verity?
Hon bad oss att inget säga.
Var är Verity?
Hon glömde en bok hos Russ och Colleen.
Jag sa att det var dumt, men...
Shelby. Se efter dem.
Skvallerbytta.
Hoppa in.
- Låt mig vara. - Jag köper en ny bok.
- Andy gav den till mig. - Då skickar jag den.
Jag slängde den i soporna.
- Verity, vi hinner inte med det här. - Du får inte säga nej till det här.
Jag lämnar allt. Hela mitt liv.
Och den boken är det enda...
Det enda jag har från honom.
Jag åker inte utan den.
Hoppa in. Jag kör dig.
När de onda, motståndare och fiender, drar emot mig och vill uppsluka mig,
då stappla de själva och falla.
Stackars Peter. Ni kunde ha varit så normala tillsammans.
När de onda,
motståndare och fiender, drar emot mig och vill uppsluka mig, stappla de och falla.
Det är inte dina fiender som uppslukar dig. Det är de du älskar.
Och det är därför du lämnar dem.
När de onda...
Marcus!
Gör det inte. Det är mitt fel.
Låt den ta mig.
Jag hörde att din lilla mus var delikat.
Marcus. Marcus. Marcus!
- Marcus! - Jag mår bra!
Nej, det gör du inte. Du mår inte bra.
Och den utnyttjar det.
Du kommer att begå ett misstag.
Du måste vila.
Vi turas om.
- Vi arbetar i skift. - Okej.
Om jag får börja.
Okej.
...ingen fruktan. Om kriget kommer är jag ändå trygg.
Vi kastar ut alla orena andar.
- Du ser bättre ut. - Jag mår bättre.
Hur mår han?
Demonen förlorar sitt grepp.
Andy kommer att besegra den.
Jag ville tacka för tidigare.
För att du fick mig att backa.
Jag är så van vid att ta hand om dig. Det känns lustigt tvärtom.
Du är ingen lärling längre, Tomas. Du är en exorcist.
Och jag är stolt att stå bredvid dig, broder.
Jag...
Jag visste inte hur mycket jag behövde höra det.
Ska vi?
- Heliga Maria. - Be för oss.
- Heliga Guds moder. - Be för oss.
- Heliga jungfru över alla jungfrur. - Be för oss.
Helige Mikael. Helige Gabriel. - Be för oss.
Är det min tur?
Ja...
- Vad är det som händer? - Vad är det?
- Shelby? Jag är rädd. - Det är bara lamporna.
- Vad hände? - Strömmen gick.
Russ?
Colleen?
Jag glömde en sak.
Är det nån hemma?
Hallå?
Be för oss.
- Johannes döparen. - Be för oss.
- Alla heliga änglar och ärkeänglar. - Be för oss.
- Helige Josef. - Be för oss.
- Helige Rafael. - Be för oss.
- Helige Mikael. - Be för oss.
- Helige Gabriel. - Be för oss.
Rose?
Är det du?
Colleen.
De är döda. Döda!
Spring!
Rose?
Hej, tjejen.